Cerul albastru
Zâmbindu-mi
Doar cerul albastru
Văd
Păsări albastre
Cântând un cântec
Doar cerul albastru ...
Sec.
Și ... plusez.
Toată ziua ...
Egalez miza.
Două cărți, te rog.
Strălucește cu atâta putere
N-am văzut niciodată lucrurile
Mergând atât de bine ...
Ai un tic nervos.
Este imposibil, domnule.
Din când în când,
ți se dilatează pupila stângă,
foarte evident, aș putea adăuga,
cu scopul de a mă face să cred
că ai un tic nervos.
Dar adevărul este că nu ai nici unul.
Când ochii tăi sunt neutri,
atunci îmi dau seama că blufezi.
Acum că mi-ați spus acest lucru, căpitane,
nu știu exact ce tehnică să aplic.
Cincizeci.
Cincizeci ?
E tot ce am.
Văd asta, căpitane.
Vreți să arătați cărțile sau să renunțați ?
Să ne purtăm ca niște oameni civilizați.
Lapte ?
Nu, mulțumesc, d-le.
Zahăr ?
Nu, mulțumesc, d-le.
De ce trageți de timp, căpitane ?
Nu vreau ca jocul să se termine.
Pariez tot ce am.
Ciudat.
Nu știam
că ne îndreptăm spre Marte.
Ceva nu este în regulă.
Numărul Unu.
E în regulă, băiete.
E în regulă.
Inima mea ...
Îmi place cum fac asta.
Deci, ce sărbătorim ?
Ghicește.
Folosește-te de acele celebre instincte Xaheene.
Bine. Ai ...
un secret.
Un secret care te face fericită.
Nu se poate.
Am fost acceptată la Daystrom.
Dahj !
Ești uimitoare.
Mulțumesc.
Robotică, sau ... ?
Sunt o cercetătoare în Inteligență Artificială
și Conștiință Cuantică.
Asta e ...
Asta e foarte tare.
Aș putea chiar să pot sta cu tine în sala de mese.
Poate. Nu știu.
Nu ?
Mai vrei vin ?
Ceva mai bun.
Surprinde-mă.
Vinuri.
Dahj,
meniurile replicatorului tău sunt tragice.
Vanilie,
și ... vanilie.
Desigur.
Nu ! Nu ! Nu !
Nu s-a activat încă.
Vorbește engleza !
Unde sunt restul ? De unde ești ?
Nu știu ...
De unde ești ?
Sunt din Seattle. Eu ...
O putem lua mai târziu. Trimite-o la somn.
Nu, nu !
Se activează ! Se activea ...
Știu că tu crezi că vei aduce aia în casă,
dar nici nu se pune problema.
Nu te prefă că nu știi să vorbești franceza. Am practicat.
Numărul Unu, ce ai acolo ?
Vrei să spui pe cine are.
Micul nostru asasin.
Până și asasinii au nevoie de o baie câteodată.
Laris te-a auzit vorbind în somn, noaptea trecută.
Am spus ceva interesant ?
Nu, numai prostii.
Dar nu prea dormi.
Ai coșmaruri ?
Visele sunt plăcute.
Trezirea e momentul care îmi displace.
Fără melancolii.
Astăzi este o zi mare.
Acum du-te și servește micul dejun.
Știi, încep să regret
că mi-am permis să fiu implicat în asta.
Nu vrea să accepte micul dejun din partea mea.
Câini bătrâni.
Care dintre ei ?
Ceai.
Earl Grey. Decafeinizat.
Deci, suntem pregătiți cu toții ?
Și tu vei participa la un interviu, Zhaban ?
Știi, câteodată vorbești cu mine
de parcă aș fi un moșneag.
"Moșneag" ?
Ceva între "moș" și "bătrânel", presupun.
Primul tocmai a sosit.
Duceți-vă să vă îmbrăcați, Înălțimea Voastră.
Și să nu uitați să vă spălați pe mâini.
Zece ani, și încă trebuie să-ți amintesc.
Da. Aceea. Da. Îmi place.
Arătați foarte impunător, d-le.
Uită-te la nodul ăsta. E ridicol.
Poate.
Dar vreau să-mi păstrez slujba.
Știu că ești emoționat.
Nu sunt emoționat.
Trecutul este trecut.
Așa.
Mult mai bine.
Da.
Ce dramatic.
Ai analizat termenii cu ei ?
De trei ori, d-le.
M-a asigurat că nu vă va întreba
despre despărțirea dvs de Flota Stelară.
După atâta timp,
câteodată îmi fac griji că ai uitat ce-ai făcut,
cine ești.
- Laris, eu ... - Noi ... nu am uitat.
Acum, du-te.
Și, d-le ?
Fiți căpitanul pe care și-l amintesc ei.
În funcția de căpitan al navei Enterprise,
a fost recunoscut ca unul dintre cei mai cutezători exploratori
ai galaxiei noastre,
un diplomat experimentat,
strategist militar,
filantrop, și autor al multor opere
de analiză istorică lăudate la scară largă.
Ni se alătură la aniversarea supernovei Romulane
pentru a discuta rolul său în acele tragice evenimente.
Am rarea onoarea de a vi-l prezenta
pe amiralul Jean-Luc Picard.
- În rezervă. - Nu ați mai fost niciodată de acord
să acordați un interviu, așa că, aș dori să vă mulțumesc
pentru că ați invitat galaxia în biroul dvs.
Nu chiar așa de aglomerată precum mă așteptam.
Ei bine ... astăzi este o zi solemnă.
O zi a amintirilor.
Creșterea gradului de conștientizare
asupra impactului persistent al supernovei,
este un subiect de care sunt extrem de pasionat.
Să explorăm asta.
Când ați aflat pentru prima dată
că soarele Romulan va exploda,
și despre teribilele consecințe ale acestui fapt,
cum v-ați simțit ?
Nu există cuvinte pentru a descrie ...
efectul catastrofal al acelei schimbări.
Acesta fiind unul dintre motivele ...
Nu ne puteți spune cum v-ați simțit,
dar acțiunea dvs inițială a fost aceea
de a decide o relocare masivă a Romulanilor ?
Romulanii ne-au cerut ajutorul,
și am crezut că aveam o obligație profundă să i-l oferim.
Mulți cred că resursele noastre ar fi putut fi folosite mult mai eficient
decât ajutând cel mai vechi dușman al Federației.
Din fericire, Federația a ales
să susțină efortul de salvare.
Da. Inițial.
Când vreau, pot fi foarte convingător.
Dar Federația a înțeles
că era vorba de milioane de vieți.
Vieți romulane.
Nu. Vieți.
Ați părăsit nava Enterprise pentru a comanda flota de salvare.
10.000 de nave capabile de viteze warp.
O misiune de a reloca 900 de milioane de cetățeni Romulani
pe planete aflate în afara razei exploziei.
O performanță logistică mai ambițioasă chiar decât piramidele.
Piramidele au fost un simbol al unei vanități colosale.
Dacă vrei să căutați o analogie istorică :
Dunkirk.
Da.
Și apoi
s-a întâmplat ceva de neimaginat.
Ne puteți povesti despre asta ?
Amirale ?
Am crezut că suntem aici ca să vorbim despre supernovă.
Un grup de sintetici rebeli au dezactivat scutul defensiv planetar
pătrunzând în rețeaua de apărare a planetei Marte.
- Da. - Decimând astfel flota,
și distrugând complet șantierul Utopia Planitia.
Exploziile au aprins vaporii inflamabili din stratosferă.
Marte este și în prezent în flăcări.
92.143 de vieți au fost pierdute,
fapt care a dus la interzicerea sinteticilor.
Da.
Încă nu știm de ce sinteticii au luat-o razna,
și au făcut acele lucruri în acea zi,
dar cred
că decizia ulterioară
de a interzice orice formă de viață sintetică, a fost o greșeală.
Locotenentul comandant Data,
ofițer de operații pe nava Enterprise, a fost un sintetic.
V-ați pierdut vreodată încrederea în el ?
Niciodată.
În ce v-ați pierdut încrederea, Amirale ?
N-ați vorbit niciodată despre despărțirea dvs de Flota Stelară.
Nu este adevărat că ați renunțat la post în semn de protest ?
Spuneți-ne, Amirale.
Care a fost motivul real pentru care ați părăsit Flota Stelară ?
Pentru că nu mai era Flota Stelară.
Mă scuzați ?
Pentru că nu mai era Flota Stelară !
Ne-am retras.
Galaxia jelea, îngropându-și morții,
și Flota Stelară se eschiva de la îndatoririle ei.
Decizia de a anula salvarea lor,
și de a-i abandona pe acei oameni pe care am jurat să-i salvăm,
nu a fost doar dezonorantă.
A fost de-a dreptul criminală !
Iar eu nu eram dispus să stau degeaba și să fiu doar un spectator.
Și tu, draga mea, nu ai nici cea mai mică idee ce este Dunkirk, nu-i așa ?
Nu cunoști istoria. Nu cunoști războiul.
Doar dai din mână și totul dispare.
Ei bine, nu este la fel de ușor pentru cei care au murit.
Și n-a fost ușor nici pentru cei care au rămas în urmă.
Am terminat aici.
"Nu există nici o moștenire mai bogată ca sinceritatea."
Cine a spus asta, Numărul Unu ?
Ce vrei ?
Ți-am văzut interviul.
Mă cunoști ?
Ce ?
Mă cunoști ?
Nu.
Uită-te la mine.
Nu ești sigur.
De unde știu asta ?
Cine ești ?
Eram cu prietenul meu.
Eram în apartamentul meu.
Mi-au pus o pungă peste față. Nu puteam vedea nimic.
La cine te referi ?
Nu știu, dar prietenul meu ...
L-au omorât.
Apoi eu i-am omorât pe ei.
Pe toți.
Ce ?
Ceva din interiorul meu a știut exact ce să facă,
cum să se miște, cum să se lupte.
Și cumva ...
A fost ca un fulger ...
care caută pământul.
După care mi-am dat jos punga.
Era atât de mult sânge, așa că, am fugit.
- Liniștește-te. - Nu știam unde să mă duc.
Liniștește-te.
Te rog, încearcă să te liniștești.
Încearcă să te liniștești, bine ?
Dar în mintea mea, te văd încontinuu pe tine.
Îți vedeam fața ta.
Pe mine ?
Da.
Am venit pentru că același fulger
care m-a scos de acolo în viață, m-a condus aici.
De ce ?
Pentru că toată ființa mea îmi spune că sunt în siguranță cu tine.
Poftim.
Ești ca nouă.
Mulțumesc.
Poftim.
Earl Grey. Nu dă greș niciodată.
Suntem în bucătărie.
Un colier neobișnuit.
Pot să mă uit la el ?
Mulțumesc.
Tatăl meu mi l-a dăruit.
Drăguț.
Ai fost vreodată în situația ... ?
Ce situație ?
Să nu te mai recunoști ?
De multe ori.
Mulțumesc.
Pot să te întreb cum te cheamă ?
Dahj.
Eu sunt Jean-Luc.
Știu.
Și nu datorită interviului
sau pentru că ești un om mare.
Te cunosc.
Am ținut multe discursuri, am predat.
Nu, este ...
Ceva mai vechi.
Mai profund.
Mult, mult mai profund.
S-ar putea să ai dreptate.
Știi cumva motivul ?
Nu.
Crezi că sunt nebună ?
Nu.
Mă crezi ?
Cred că tu crezi
că ar trebui să fii aici.
Și dacă ai fi fost periculoasă,
Numărul Unu m-ar fi anunțat.
Laris.
Ai putea să-l conduci pe oaspetele nostru în camera ei ?
Cred că are nevoie de un somn bun.
Haide, draga mea. Te vom aranja.
Mulțumesc.
Ați vrea să terminați pictura, căpitane ?
Nu știu cum.
Nu este adevărat, d-le.
Nu.
Scuzați-mă, d-le. Tânăra domnișoară a plecat.
Unde ?
M-am trezit la 5:00 dimineața. Ușa ei era deschisă.
Câinele era în patul ei, dar ea era plecată.
Am verificat înregistrările.
Nu se află nicăieri pe proprietate.
Trebuie să plec undeva.
Dacă se întoarce, ia imediat legătura cu mine.
Toate obiectele din arhiva cuantică
sunt închise în stază, corect ?
Corect.
Și în afară de mine nu mai are acces nimeni, corect ?
Asta dacă nu preferați să vindem bilete.
- Ăsta este cumva umor ? - Încercăm ceva nou.
Rămâi la ce te pricepi.
Programul meu vă oferă intimitate dincolo de acest punct.
Dacă mai aveți nevoie de mine, doar spuneți "Index".
Index.
Identifică această pictură.
Obiectul 227.67.
Arhivele lui Jean-Luc Picard, amiral, în rezervă.
O pictură în ulei realizată de comandantul Data în jurul anului 2369.
Face parte dintr-un set de două.
V-a dăruit-o pe Enterprise.
Cealaltă atârnă pe peretele din biroul din casa dvs, cred.
Și n-a mai fost nimeni aici ?
Nici măcar pentru întreținere ?
Verifică arhivele.
Nimeni, Amirale.
Această pictură avea un titlu.
Accesez informațiile.
Această pictură se numește Fiica.
Bună, scumpo.
Mamă, cineva a încercat să mă omoare.
Ce ? Cine ? Ce ...
Sunt ...
Am fugit. Cred că încă sunt pe urma mea.
Nu știu ce se întâmplă, mamă.
Dahj, trebuie să mergi undeva în siguranță.
Mamă, am încercat, dar n-am putut să stau acolo.
Nu pot să mai pun pe altcineva în pericol.
Nu vreau ca altcineva să mai fie rănit, mamă.
Mamă, mi-e atât de frică.
Scumpo, asta este important.
Trebuie să te întorci la Picard.
Nu, nu, e prea periculos pentru el.
Stai.
Stai, nu ți-am spus că am fost la Picard.
Desigur că mi-ai spus, scumpo.
Altfel de unde știu ?
Mamă, n-am vorbit cu tine de când s-a întâmplat.
Ce se întâmplă ?
Scumpo, te rog.
Găsește-l pe Picard. El te poate ajuta.
El te va ajuta.
Închide ochii și concentrează-te.
Gândește clar, Dahj.
Clar, Dahj.
Acum găsește-l din nou pe Picard.
Du-te.
Dahj ?
Cum ai știut că sunt aici ?
Am fost atât de îngrijorat când am aflat că ai plecat.
Mi-a fost frică că vor veni,
că vei fi în pericol.
Am știut cum să dau de tine aici. Știu anumite lucruri acum.
Pot auzi conversații de la o stradă distanță.
Vino. Să plecăm de aici.
Așa că, m-am documentat. Aș putea suferi de schizofrenie.
Sau poate că am suferit leziuni cerebrale. Halucinațiile auditive ...
Nu, nu ai schizofrenie.
- Atunci, sunt o ciudată. - Nu, nu ești.
De fapt, s-ar putea să fii foarte specială.
Am avut un prieten foarte bun.
Comandantul Data.
Era un android.
Ca și cei care au atacat planeta Marte ?
Nu, nu. Chiar deloc. Cuvântul "android"
are o mulțime de conotații pentru oameni.
Uită de ele.
Comandantul Data a fost un ofițer extrem de decorat al Flotei Stelare.
Și ...
s-a sacrificat pentru mine.
În ultima noastră misiune împreună.
În urmă cu peste 20 de ani.
Dar a fost, de asemenea, un artist.
Un pictor.
De ce îmi spui toate astea ?
Pentru că, Dahj,
te-a pictat pe tine.
Exact cum ești aici și acum.
Dar te-a pictat în urmă cu 30 de ani.
E imposibil.
A numit pictura : Fiica.
Bine, uite, prietenul tău a pictat pe cineva, dar ...
Ai spus că erai ca un fulger,
căutând pământul, în apartamentul tău.
Știai ce să faci,
- deși n-ai mai făcut așa ceva niciodată. - Adrenalina.
Și știai că vor veni după tine.
Și auzul.
Și faptul că m-ai găsit pe mine.
Cum m-ai găsit ? Ai fi avut nevoie
de o autorizație de securitate, pe care nu o ai.
Cred că atacul asupra ta
a fost ca un apel de trezire.
Ca un semnal de alarmă pozitronic.
Nu.
Nu, m-am născut în Seattle.
Tatăl meu a fost un xenobotanist.
Și casa noastră era plină de orhidee.
A despărțit două genomuri și a dat numele meu vlăstarului.
Orchidaceae Dahj oncidium.
Galben și roz.
Este o amintire minunată.
Și este a ta.
Nimeni nu se poate atinge de ea, nimeni nu ți-o poate lua.
Dar ...
trebuie să te analizezi,
profund și sincer.
Te-ai gândit vreodată la posibilitatea ...
Că sunt o mașină de ucis fără suflet ?
Că ești o ființă creată în mod deliberat, din dragoste ?
La fel ca Dahj oncidium.
Îmi spui că nu sunt reală.
Nu.
Dacă ești cine cred eu că ești ...
îmi ești dragă în moduri pe care nu le poți înțelege.
N-o să te părăsesc niciodată.
Vom merge împreună la Institutul Daystrom în Okinawa.
Tocmai am fost acceptată la Daystrom ca cercetător.
Da ? E minunat.
Asta nu mai înseamnă nimic.
Dacă am dreptate,
înseamnă că ești fiica unui om
care era însăși definiția înțelegerii, a curajului.
Fii ca el.
Ne-au găsit. Mișcă-te, acum.
Dahj, așteaptă. Avem nevoie de ajutor.
Aproape au ajuns.
Dahj, oprește-te. Așteaptă.
Nu, nu avem timp.
La pământ !
Nu !
Ați vrea să terminați pictura, căpitane ?
N-o să te părăsesc niciodată.
Care a fost motivul real pentru care ați părăsit Flota Stelară ?
Această pictură se numește Fiica.
E treaz.
Sunt bine, băiete.
Nu-i așa ?
Ai suferit o traumă puternică.
În rest, ești același.
Ne-ai speriat.
Ce s-a întâmplat, Amirale ?
Dahj.
A murit.
Cum e posibil ?
Poliția n-a menționat numele ei.
Au spus că erai singur
când te-au găsit pe acoperiș.
Au spus că pe înregistrări ai apărut doar tu.
Că fugeai ...
Ar fi putut avut un dispozitiv de camuflaj,
de-asta n-am văzut-o pe înregistrări.
Da, poate că s-a activat automat ...
- când era în pericol. - Domnule ?
Era un sintetic.
Asasinii erau Romulani.
A venit aici în căutarea unui loc sigur.
Ca tine și Zhaban.
Ca mine.
Merita mai multe din partea mea.
Îi datorez să aflu cine a omorât-o și de ce.
Ceri prea multe de la tine.
Stând aici, toți acești ani,
oblojindu-mi demnitatea rănită,
scriind cărți ale unei istorii pe care oamenii preferă să o uite.
N-am cerut niciodată
nimic de la mine.
Nu, Amirale.
Nu am trăit cu adevărat.
Doar am așteptat să mor.
Amirale Picard.
Este o onoare.
Doctore Jurati. Vă mulțumesc pentru timpul acordat.
Agnes. Cu ce vă pot ajuta ?
Îmi poți spune dacă este posibil să creezi
un android conștient din carne și oase.
Nu, serios. Cu ce vă pot ...
De-asta ați venit aici ?
Da.
Chiar și înainte de interzicere, era ....
Un android din carne și oase
a fost în planurile noastre, dar unul conștient ?
Nu, cel puțin în următoarea mie de ani.
Atunci este foarte curios,
pentru că recent am băut ceaiul alături de unul.
Era Marele Șlam.
Sintetici conștienți care păreau umani în interior, cât și în exterior.
Simt că a fost într-o altă viață.
Bun venit la ce-a mai rămas
din Divizia de Cercetare Avansată a Sinteticilor a Federației.
E un oraș fantomă.
În mai multe feluri.
Androizii care au distrus Marte proveneau din acest laborator.
Acum avem voie să operăm doar în mod teoretic.
Studii, publicații, simulări.
Dar nu puteți crea ceva concret.
Corect. Asta este tot
ce-a contat vreodată pentru noi.
Pentru mine.
Nimeni nu mai creează sintetici, de orice fel.
Este o violare a tratatului galactic.
Dar nu este posibil să creezi un sintetic
care arată exact ca un om ?
Răspunsul scurt este nu.
Dă-mi răspunsul lung.
- Va fi tot nu. - Te rog.
Fă-mi pe plac.
E un B4, nu-i așa ?
Seamănă atât de mult cu Data.
Este o copie inferioară.
Data a încercat să-și descarce
conținutul rețelei lui neuronale în B4 chiar înainte de moartea lui.
Majoritatea datelor au fost pierdute.
În cele din urmă, B4 nu seamănă deloc cu Data.
De fapt, nici un alt sintetic n-a semănat cu el.
- Nu. - Și asta este problema.
Nimeni n-a mai fost în stare să reproducă știința folosită
pentru a-l crea pe Data.
Apoi a apărut Bruce.
Maddox. El m-a recrutat din Flota Stelară.
În ciuda morții lui Data, am fost atât de aproape.
După care proiectul a fost oprit, și asta l-a distrus.
Unde este acum ?
A dispărut după interzicere.
Am încercat să-l găsesc, dar ...
Ai spus "în ciuda morții lui Data", fapt care înseamnă că orice sintetic nou
ar fi trebuit să fie construit după Data.
Cei avansați, da.
Dacă ai fi avut rețeaua neuronală a lui Data,
crearea unui corp gazdă
ar fi fost relativ simplă.
Dar neuronii lui au murit odată cu el.
Acum ajungi la răspunsul negativ pe care ți l-am promis.
Asta înseamnă ceva pentru tine ?
De unde ai aia ?
De la prietena mea cu care am servit ceaiul.
Cea despre care ai zis că nu poate exista.
Mi-aș fi dorit ...
să fi venit aici în ziua mea liberă.
Este un simbol pentru clonarea neuronală fractală.
- Ce anume ? - A fost o idee
minunată, dar radicală de-a lui Maddox.
Teoria lui era că întregul cod al lui Data, chiar și amintirile lui,
ar putea fi reconstruite dintr-un singur neuron pozitronic.
Dacă există undeva acolo un sintetic perfect, după cum spui tu ...
Atunci, Data, sau o parte din el,
- esența lui ... - Esența, da.
ar putea fi în viață.
Nu putem ști cu certitudine
- fără să o examinăm pe ... - Dahj.
Fata.
Fiica lui Data.
Întotdeauna și-a dorit o fiică.
Cred că Maddox a modelat-o
după o veche pictură a lui Data.
O femeie ?
Da, presupun că se pot crea în acest mod.
Scuze ? "Se" ?
Sunt creați în perechi.
Gemeni ?
Gemeni.
Deci, mai există una.
Doctore Asha ?
Nu vreau să vă deranjez. Sunt Narek.
Sunt nou aici.
Soji.
E un nume frumos.
V-am citit lucrările.
Sunt fascinante.
Simt că am atâtea întrebări.
Și eu simt că ești pe cale să mi le pui pe toate.
Foarte frumos.
Colierul tău.
Tatăl meu l-a făcut.
Unul pentru mine și unul pentru sora mea.
Sunt o geamănă.
Am avut un frate.
Nu geamăn, dar ...
am fost foarte apropiați.
L-am ...
l-am pierdut anul trecut.
Pe neașteptate.
Ești norocoasă să o ai pe ea.
Îmi pare rău. Îți petreci toată ziua reparând oameni cu probleme.
Presupun că ultimul lucru pe care-l vrei după ce termini munca,
este să asculți încă o poveste tristă a altcuiva.
Presupui greșit.